Du har en ny beskjed.
Hei, Harris her. Jeg har undervisning i kveld. Jeg ringer rundt åtte.
-Når har du undervisning? -Klokken åtte.
-Kommer du hjem etterpå? -Nei, jeg skaI kanskje treffe Mary.
Du har ikke møtt henne denne uken, hva?
Nei.
Hun har hatt andre ting å gjøre. Og jeg også.
Moren hennes sa at hun møter en annen.
Han bor i Raleigh. De liker ham ikke.
-Gjør de ikke det? -Nei.
-Hvordan Vet de at de ikke Iiker ham? -De Iiker deg.
De vil hun skal være sammen med deg.
Dere var jo sammen.
På high school.
Nå går vi ikke på high school lenger.
Blir det ikke for mye med juss-studier om kveldene?
Nei, mamma.
Jeg vil ikke Være politi hele liVet.
En juristeksamen er verdiIøs om du ikke har helse til det.
Nå må jeg gå, mamma.
Huset ble bygget i 1923 av faren min.
Da hadde han alt bygd det første aV sine tobakkslager.
Han kjøpte og soIgte tobakk. Og ble rik på det, i begynnelsen.
Han var sin egen auksjonsutroper. Og han var fantastisk dyktig.
ldolet hans var James Buchanan Duke.
Målet hans var å bli like rik som mr Duke.
Han vilIe at jeg skulIe oppkalles etter mr Dukes datter Doris,-
-men mamma nektet.
Her er et bilde aV mr Duke og datteren hans Doris.
Og her er et bilde av meg og pappaen min.
-Traff du Duke-familien noen gang? -Nei. Pappa gjorde selVsagt det.
Jeg gikk aldri lei av å høre om dem. Framfor alt om Doris.
Jeg samIet på alle bilder og artikler om henne som jeg fikk tak i.
Det var mange av dem i aVisene.
Senere, da tobakkshandelen bIe en tapsbransje,-
-ble alle, deriblant pappa, ruinert.
Bortsett fra familien Duke. Pappa sa: "Sånt skjer ikke en Duke."
-HVa mente han med det? -At de var usårIige, antar jeg.
Men det var de selVsagt ikke.
Det er vel ingen?
På kontoret fikk jeg høre at du overveide å selge huset.
Det gjorde jeg. Jeg vingIer fram og tilbake.
Det er dyrt. Skattene er høye.
Det er altfor stort for én person,-
-men jeg har bodd her hele mitt liv.
Når jeg tenker på å flytte herfra...
Jeg kan bare ikke.
Du har lageret også. Jeg har forstått at det er i god stand.
Ja, det har holdt seg bra.
Jeg har leid det ut, men det er ingenting jeg blir rik aV.
-Om du tenker å seIge, ringer du meg? -Ja visst.
Representant EarIy, har du noe å si når det gjelder sentrumprosjektet?
HVa med de som kjøpte aIle lagrene til Liggett og Meyers?
Det sies jo ofte at de skal rive dem og bygge bolighus eIler noe sånt.
-Så går det ett år til. -Vi holder kontakten med dem, men...
Jeg pleier å besøke dem ibIant og spørre om det går framoVer.
De sier at man ikke kan forsere så store prosjekter.
Men nå har det Vel gått nesten ti år?
Enda mer. Og i denne konjunkturen...
Å få foIk til å flytte inn til sentrum igjen, er probIemet.
Butikkene er borte. AlIe flytter ut, til kjøpesentrene.
Det er synd og skam.
Skal vi ha thanksgiVingparade i sentrum i år?
ElIer skaI vi ha juleparade i desember i stedet?
Det begynner å bli traVelt om vi skal ha thanksgivingparade.
Skal jeg være ærlig, så tror jeg ikke vi skal ha noen parade oVerhodet.
ThanksgiVing, jul, nyttår...
l fjor var oppslutningen trist. lkke engang mine egne barn vilIe gå dit.
Må vi aVgjøre det i kveld?
Kan vi ikke utsette avgjørelsen til neste møte?
-Jeg ViI gjerne tenke litt mer. -Det funker for meg.
-Utsettes spørsmålet til neste møte? -Jeg stemmer for det.
-AlIe som er for, opp med hånden. -Ja!
Hei, Harris, jeg skulIe akkurat til å ringe deg.
- Jeg har bestilt til i kveld. -Beklager, jeg er opptatt i kveld.
Det er en kamerat fra jobben.
-Jeg savner deg, Mary. -l like måte.
Ha en hyggelig kveld.
Så fin du er.
-Er hun ikke fin, Frank? -Det er hun alltid.
Takk.
-Når skaI han hente deg? -Howard skal ikke hente meg.
Vi skaI møtes på en restaurant halvveis til Raleigh.
Jeg blir gal av dette.
Hun Iar ham behandle henne som han vil.
-Hun kommer tiI å gifte seg med ham. -Hva får deg tiI å tro det?
-Det kan du ikke vite. -Jo.
lblant tror jeg at jeg skal bli sprø av uro.
-Hva kan jeg stå tiI tjeneste med? -Et bord i Howard Mercers nevn.
Han har ikke vist seg ennå. Vil du sette deg ved bordet?
Dette er Mary. Legg igjen en beskjed.
Hei, Mary, det er Harris igjen.
Har du noe fore i morgen kveld?
Beklager at jeg er sen. Det var noe som dukket opp i siste øyeblikk.
-Er det noe som ser godt ut? -Tror det. Jeg skaI bare ta en salat.
Vil du ha en drink?
Nei takk, jeg tok en cola.
-Tenker du å flytte tiI RaIeigh? -Ærlig talt, nei.
Kan du IoVe meg at du tenker over det?
Ja, det skal jeg.
-Det var deg... Ringte du Mary? -Ja.
-Hvor mye lenger skaI du lese? -lkke lenge. Gå og Iegg deg igjen.
Mrs TayIor sa at det er viktig innen jussen å ha gått på riktige skoler.
-Jeg gikk på den skoIen jeg kunne. -Det er for mange advokater, sa hun.
-De har det Iike tøft som alIe andre. -Gå og legg deg, nå.
-Jeg ViI bIi ferdig her først. -Jeg er så uroIig for deg.
Jeg Vet det. Det trenger du ikke Være.
Jeg kommer til å kIare meg fint.
Du er alt jeg har, Harris.
Det er ikke sant, mamma.
Du har Pete også.
Og hvor er Pete?
Reiserjorden rundt.
Når traffjeg ham sist?
Gå og legg deg nå, Harris. Det er sent.
-At du sitter oppe sent, uroer meg. -Jeg skal snart gå og legge meg.
-Lov det. -Jeg lover.
-Tante? -Willa?
-Lå du og soV? -Er det noe galt?
-Nei, det er ingen fare med meg. -Gudskjelov.
Når sannheten skaI fram, så føIer jeg meg litt uroIig.
-Er det noen grunn til det? -Nei, egentlig ikke, men...
-Vil du at jeg skal komme bort? -Jeg føler meg dum som spør,-
-men jeg vilIe sette pris på det. -Jeg kommer med en gang.
Takk, skatten min.
Forbannede idiot, skaI du brenne ned stedet?
Hvis du vil røyke, får du gjøre det utenfor.
Unnskyld, men jeg er litt nervøs i kveId.
SeIskapet ViI etablere seg her. Hvis vi hjelper dem med det,-
-så stiller det oss aIle i godt lys.
-Hvordan fant du dette lageret? -Det var ren flaks.
SeIskapet ViI at jeg skal finne byer som kan tjene på å ha oss der.
Durham er med på den Iisten.
Og her fant jeg alIe disse tomme tobakksIagrene.
Jeg sendte biIder til hoVedkvarteret og de Ville at jeg skuIle leie her.
Eieren ViIle gjerne Ieie ut, men vi fikk absolutt ikke røyke her.
Hun hadde sett flere nedbrente lager på grunn av uforsiktig røyking.
lkke snakk noe annet enn spansk mens vi er i Durham!
StilIer noen et spørsmål til dere på engeIsk,-
-så får dere late som om dere ikke forstår.
HVa om de stiller et spørsmål på spansk, da?
Kom og hent meg, så sVarerjeg.
Selskapet vil at jeg skal ta meg av snakkingen.
-Hvor er mamma? -Hun la seg. Hun er bekymret for deg.
Hun tror at du skal bli foreIsket og gifte deg med feil person, som henne.
-HVem har pratet om å gifte seg? -Hvor traff du, hVa-han-nå-heter?
-Howard. -Hvor traff du ham?
Han erjurist. Jeg traff ham på jobben.
Vi kan vel få treffe ham? Moren din tror at du skjems oVer oss.
-SkuIle jeg skjems over dere? -Moren din tror det.
-Det gjør jeg ikke. -Moren din liker Harris.
Det gjørjeg også.
Moren hans sier at det er for din skyld at han studererjuss.
Tante?
Tante...
Er det ikke helt idiotisk?
Ei kvinne på min alder som har leVd her alene størstedelen av livet sitt.
Plutselig erjeg helt skrekkslagen.
Jeg skammer meg sånn.
Det er ikke noe å skamme seg for.
-Jeg er her nå og du er helt trygg. -Gud velsigne deg!
-Tante..? -Ja?
Hvem leide du lageret til?
Jeg husker ikke hva han het. Han virket hyggelig.
Var han meksikaner?
Nei, det tror jeg ikke. Hvordan det?
Da jeg passerte lageret nettopp, sto det to meksikanere utenfor.
-De satt og røykte og drakk øl. -Men kjære vene!
Jeg sa ifra at røyking er forbudt i elIer utenfor lageret.
Jeg skal ringe ham og gjøre det klart for ham.
-Klokken er toIv om natten. -Da vekker jeg ham. Det er viktig.
Dette er Georgiana Carr. Se til at mr Leroy ringer meg straks!
Det gjelder Iageret mitt.
Jeg la igjen en beskjed.
Leroy heter han. Jeg får snakke med ham om saken i morgen.
-BetaIte han med sjekk? -Nei, kontant.
-Kontant? -Det var sånn han viIle ha det.
Jeg er utmattet. Er du trøtt?
Ja.
Du har én ny beskjed.
Hei, Mary. Det er Harris igjen.
Har du noe fore i morgen kveld?
-Frokosten din er straks ferdig. -Jeg rekker det ikke.
Jeg forsov meg.
God morgen, hvem er det som bestemmer her?
Er mr Leroy på lageret?
-Hva er mr Leroys fornavn? -Vet ikke. Han sa bare: "Leroy".
Han er fra Texas. Det fortaIte han.
-Nær Brownsville. Vernon, trorjeg. -Vi får få poIitiet hit.
Gus Leroy, takk for at du tok deg tid.
Vær så god og sitt.
Jeg jobber for et firma med virksomhet i Texas og Louisiana.
-Og hva driver du med? -Jeg er i avfallshåndteringsbransjen.
Hva Vil du meg? Jeg har ikke så mye å si.
Jeg krever ingenting aV deg.
Jeg har leid Georgiana Carrs Iager for et haIvt år.
-Firmaet ditt? -Ja visst.
-Hva tenker du å gjøre med det? -Vi lagrer helsefarlig avfalI der.
-Herregud! Vet miss Georgiana om det? -Jeg prøvde å forteIle det,-
-men hun sa at det Var det samme hva vi oppbevarte der.
-Er det dere gjør, loVlig? -Ja.
Vi bryter ikke noen lover i Durham elIer North Carolina.
Transporter og beholdere er godkjent av de føderale myndighetene.
-Når kom dere hit? -l natt.
Det er mindre trafikk nattestid. Nå skal jeg ikke forstyrre deg mer.
Jeg ViI gjerne fortelIe om planene firmaet mitt har for byen.
-HandIer det om helsefarlig avfaIl? -På sett og vis.
Da vet jeg ikke. Vi er veldig konservative her.
-Vi er nok ikke klar for noe sånt. -Jeg forstår. Men husk:
Noen må ta ansVar for å løse problemet med voksende søppelberg.
Våre fasiliteter i Vernon i Texas har gjenoppliVet byen.
Det samme viI sikkert kunne skje i Durham.
Vi har ingen arbeidsIøshet i Vernon og den synker i Louisiana.
-lngen arbeidsIøshet? -Nei.
Ordfører, bekIager at jeg forstyrrer, men du har neste møte nå.
-Vi får snakke om dette senere, mr..? -Gus Leroy.
Durham er en av flere sørstatsbyer der vi oVerveier å åpne filial.
Takk for at du fortalte det. Du hører snart fra meg.
-God morgen, jeg har en anmeldelse. -Skal bli, ma'am.
Tanten min her pleier å leie ut et lager.
Nå er det en herre Ved navn Leroy fra Brownsville i Texas som Ieier.
-Han betalte kontant for et haIvt år. -Unnskyld meg, Willa...
Jeg tror ikke at mr Leroy er fra Brownsville,-
-men fra Vernon, som Iigger nær BrownsviIle.
Uansett hVor han nå er fra... Han betalte kontant for et halvt år.
To meksikanere står vakt. De kan ikke engelsk, eller later som de ikke kan.
Da vi var der i morges...
-Hva het han? -Hvem?
-Han som Ieier aV tanten din. -Leroy, sa jeg jo.
Er det for- elIer etternavnet?
Jeg vet ikke. Og ikke tanten min helIer.
Hva er det dere vil at jeg skaI gjøre?
Se til at noen drar til Iageret-
-og fortelIer mr Leroy og mennene hans at miss Carr har rett til-
-å inspisere lageret sitt når hun måtte ønske det.
Det må ikke røykes i lageret. OVerhodet!
Jeg er veldig bestemt på det punktet.
Jeg skal dra til lageret så fort jeg er ferdig, og se hVa som foregår.
Takk.
Hvordan er det i Durham?
Som vanlig, omtrent.
Vær forsiktig, vennen.
-HVordan da? -Bare Vær forsiktig.
Hva mener du med det?
Hva sier du om middag igjen i kveld? Jeg loVer å ikke bli sen.
-Jeg kan ikke. Jeg har annet fore. -Avlys det!
-Jeg kan ikke. -Avlys det! For min skyId.
Jeg kan dessVerre ikke.
Han jakter aIltid på de nyansatte jentene.
Og når han er ferdig med dem, får de sparken.
Han har kone og to barn, men det er en hemmelighet her.
Er du gift?
Ja.
Jeg har også to barn.
Og for barnas skyld bor Vi sammen, selv om ingen av oss er lykkeIig.
Når barna har Vokst opp, oppløses ekteskapet.
Flere spørsmål?
Nei.
lkke døm meg for hardt, Mary.
Jeg gjør så godt jeg kan i en Vanskelig situasjon.
-Mr Leroy... -God dag.
Jeg fikk beskjeden. Jeg skuIle akkurat til å ringe.
Senere Vil jeg gjerne diskutere en forlengelse av avtalen.
-Du har hatt det bra, håperjeg. -Ja. Takk.
Dette er niesen min, WilIa Jenkins.
-Hvordan står det tiI? -Hei.
-Du har hatt det bra, håperjeg. -Bra nok, med tanke på yrket mitt.
-Hvilken bransje er du i, mr Leroy? -Håndtering av helsefarlig avfaIl.
Vi har satt beholderne våre på ditt vakre lager.
Mener du at du oppbevarer helsefarlig avfall i min tantes lager?
Ja. Men ikke vær uroIig, det oppbevares i spesiaIbygde beholdere.
-Vil du se dem? -Nei takk.
-Miss Willa? -Ja, det vil jeg.
Kom igjen.
Her er beholderne. De er aIle korrekt merket med innhold.
-Hvor kommer de fra? -Louisiana.
Om én uke håper Vi å ha pIass i Texas der de tilpasses sluttoppbevaring.
-Hvor blir det? -Et sted i Texas.
Å finne steder for sluttoppbevaring, blir stadig vanskeligere.
-Hvordan ser de tingene ut? -De ser ikke så spesielle ut.
Man kan ikke se inn i dem.
Det står "HelsefarIig avfall" på dem og det gir meg frysninger.
Det kommer til å føles bedre når de er borte.
Han skal vel ikke få oppbevare flere på lageret ditt?
-Hva innebærer "heIsefarlig avfalI"? -Hva tror du?
-"Farlig?" -Verre enn det.
Disse damene får alltid gå inn og dere får snakke engelsk med dem.
Vi ses senere.
De brakte dem hit fra Louisiana. De skal til Texas om én uke.
Der skaI de begraves, sies det.
Hvis Texas tar imot dem.
Hvor er verden på vei?
-Hva er der inne? -Døden.
-Ma'am? -Døden.
-Hva er det i beholderne? -De er merket.
-"HeIsefarIig avfall". -Ufarlig i beholderne.
Damene meIdte ifra at de ikke hadde bIitt sluppet inn i Iageret sitt.
Ingen røyking får skje i eIler i nærheten aV lageret.
Jeg forstår. Det er utbedret.
-Hva tenker du på? -Mr Leroy og min eksmann.
-Syns du at de ligner hverandre? -Nei, slett ikke.
Det er fordi han går ut fra at man blir glad for alt han gjør,-
-uansett hvor idiotisk det er.
Jeg håper virkelig at du ikke har tenkt å forIenge kontrakten.
Jeg bestemmer ikke hVa du skal gjøre, men det er best om han forsVant fort.
Si at han fikk kontrakten på falske forutsetninger!
-Han sa ikke hva de skuIle oppbevare. -Han prøvde, men jeg brydde meg ikke.
Hadde du Ieid ut tiI ham hvis du hadde visst det du Vet nå?
-Trolig ikke. -Ålreit...
Hører du noensinne fra mannen din?
Hvorfor i all verden nevner du ham?
Det var du som pratet om ham først.
Nei.
Jeg hører aldri fra ham og jeg håper jeg slipper det.
Hvis du er enig med meg i at det beste er å bryte kontrakten med ham,-
-så går vi til en advokat. Du kan sikkert bryte kontrakten-
-hvis du betaIer tilbake pengene. Det Var vel i kontanter?
Ja, det stemmer.
Greit. Vi kan dra og treffe en adVokat nå med en gang.
Har du noe imot at jeg ikke drar i ettermiddag?
Det har vært en anstrengende dag for meg.
Ja visst. Gjør det noe om jeg drar dit?
Nei da, slett ikke.
-Hei, Kate. -Hva kan jeg hjelpe deg med?
Jeg ViI låne en datamaskin. Jeg vil sjekke en sak om helsefarlig avfalI.
-Ta hvilken du ViI. -Takk.
ESC HÅNDTERlNG AV HELSEFARLlG AVFALL
-Er mr Leroy her? -Nei, ma'am.
-Vet du når han kommer tiIbake? -Nei.
-Vet du hvem jeg er? -Ja, ma'am.
-Vet du at jeg eier lageret? -Ja, ma'am.
-Vet du hva de gjorde her før? -Nei, ma'am.
De handlet med tobakk.
-Det visste du ikke, hva? -Nei, ma'am.
Da fantes det flere tobakksseIskap her.
Hver dag malte de tobakksbIader som de laget sigaretter av.
KIokken fem dekket støvet fra den malte tobakken hele byen.
Hvis man var utendørs, bIe man helt dekket av støvet. Man bIe helt brun.
Jeg vil gå inn. Jeg viI se det igjen.
Ja, ma'am.
Sist jeg Var her, var jeg her med faren min.
Han hadde vært dårlig hele vinteren og det var den første vårdagen.
En herlig vårdag.
Han sa:
"Ta en spasertur til lageret med meg!"
"Jeg vil se om jeg skal selge det eller ikke."
"Det knuser hjertet mitt å selge det, men..."
"Men hva ville det gjøre for nytte for meg, eller deg"-
-"nå når tobakk ikke lenger lønner seg."
Far bygde dette lageret, forstår du.
Åtte år førjeg ble født.
Eller var det ti?
Eller var det sju?
Det er i hvert faIl Ienge siden.
Jeg ViI ikke ha dem her på lageret mitt.
Men jeg trenger penger. Jeg vil ikke ha dem på noen lager.
Willa sier at de betyr død.
Og jeg vil ikke ha død i nærheten av meg.
Og framfor aIt ikke på lageret mitt.
Hvor lenge kan jeg beholde det?
Jeg vet ikke.
Nå er det travelt. Vernon kan ta imot beholderne om to dager.
Det kommer 100 til i morgen.
-Ja? -Det er ordføreren.
Kan jeg innkalle til møte i byrådet sammen med noen viktige personer-
-som har uttrykt interesse for å høre om anlegget i Vernon?
-Hva med i morgen kIokken sju? -Takk.
Jeg hadde en hyggelig samtale med advokaten, Bruce Jackson.
Er alt i orden, tante?
lkke uroe deg for lageret.
Jeg er oVerbevist om at vi kan bli kvitt mr Leroy.
lfølge advokaten blir det ikke vanskelig å bryte kontrakten.
Bare si at du ikke ante hva han vilIe oppbevare da kontrakten ble inngått-
-og at du viI erkIære kontrakten ugyIdig og tiIbakebetale pengene.
Det er vel gode nyheter?
-WilIa... -Ja?
-Det er en noe du må Vite. -Hva er det, tante?
-Jeg skjems for å si det. -Hvorfor det?
Fordi jeg er det.
-Jeg har Veldig Iite penger, WiIla. -Jeg vet det.
Samme her. Men du har arvefondet. Det erjo ikke så mye, men...
-WilIa... -Ja?
I forrige uke fikk jeg vite at det ikke fins noen midler i arvefondet.
Da jeg hørte det,-
-kontaktet jeg Crosby Gaige for å selge huset. Jeg vet ikke...
Men samme morgen kom mr Leroy-
-og ViIle leie Iageret. Han ga meg penger, så jeg utsatte salget.
Jeg har brukt mesteparten av pengene han ga meg.
Jeg har betaIt regningene mine og tannlegeregningen.
Og jeg trengte litt...
Glem det.
Det er nesten ingenting igjen å levere tilbake.
Jeg burde ha solgt huset for lenge siden.
Det var stoltheten min som kom i veien.
Jeg hoIdt ikke ut at vennene mine-
-skulle vite-
-at jeg måtte selge hjemmet mitt.
I går kveld kom jeg på at de fleste av vennene mine er døde!
De fleste...
Da problemene våre begynte...
Vi tapte mye penger og tobakksimperiet ble splittet...
Det var konkurser overalt.
Pappa pIeide å si at vi fikk betale for syndene våre.
"HViIke synder?" spurte jeg. "Å handle med tobakk?"
"Nei", sa han.
"Synden Var hovmod."
l stedet for å tenke at Vi var sårbare,-
-at Iykken vilIe være med oss for aIltid,-
-fordi vi fortjente vår Iykke og at den aldri ville ta slutt.
Vel...
Den tok slutt.
Og hver kveId, det siste året pappa levde,-
-hørte jeg ham inne på rommet hans-
-mens han ba Gud tilgi ham-
-for hovmodet sitt.
Uansett...
Jeg får selge huset mitt nå.
Jeg får begynne på nytt.
Jeg skal forklare mr Leroy hva som skjedde.
Han skal få pengene sine nårjeg har soIgt huset.
Og så... kanskje-
-jeg selger lageret.
Kanskje.
-Fårjeg komme inn? -"Kan" betyr "klarer jeg".
"Får" er "Har jeg din tillatelse?" Lærte du ikke det på skolen?
Nei, det gjorde jeg dessverre ikke.
Jeg gikk jo knapt ut femteklasse. Det meste jeg kan, har livet lært meg.
Jeg giftet meg med din far da jeg var 15, fikk deg da jeg var 17, skilte...
-Jeg ertet deg. Unnskyld. -Du er tilgitt.
-Jeg fikk sparken, mamma. -Hva?
Jeg har fått oppsigelsen og sluttvederlag for to uker.
-Hvorfor det? -Hvorfor?
Jeg vet ikke hvorfor.
Men det har med Howard å gjøre.
Han vilIe gå ut med meg igjen og jeg sa nei-
-siden jeg hadde hørt at han er gift-
-og har to barn.
-Var han gift? -Ja.
Har han barn?
Ja.
BeVare meg vel.
Mamma...
Ja?
Jeg vil ikke bIi i Durham.
Jeg vil bort herfra.
Jeg er 24 og har aldri vært Ienger unna enn Raleigh.
Wiggins-tvillingene bor i AtIanta og de sa at jeg kan bo hos dem-
-til jeg finner et eget sted.
Når Vil du dra?
l morgen.
l morgen..?
Ja.
-God dag, mr Leroy. Stig på. -Takk.
-God dag, miss Georgiana. -Vær så god og sitt, mr Leroy.
Jeg skal ikke bli lenge. Vernon ViI ha behoIderne våre om to dager.
Det kommer en ny sending fra Louisiana.
-Er det ikke en fin dag? -Ja.
Estaquio sa at du var og tittet på lageret ditt.
-Det er lenge siden jeg var der inne. -Jeg er veIdig fornøyd med lageret-
-og vil gjerne forlenge kontrakten med et halvt år-
-og så i fem år tiI. Selskapet vil at jeg reforhandIer Ieien.
De Vil betaIe bedre enn i dag. Det er vel er 500 dollar i måneden?
Du burde la en advokat forhandle om den femåriga kontrakten.
Selskapet trenger å få en føIeIse aV mulighetene-
-hvis byen skulle stiIle seg positiv til Virksomheten vår.
Sånne ting tar tid. I forhandlingene har du en venn i meg.
Her fins det fantastiske muIigheter og jeg tror at de vil innse det.
Og nå til det praktiske...
Jeg vil foreslå-
-at kontrakten for det neste halVe året skal gjeIde fra nå.
Jeg syns at vi skal heve leien til 1 000 dollar.
Skal vi innlede vårt nye kompaniskap med at jeg setter opp en kontrakt?
Og i morgen kommer jeg med et tilbud på å leie lageret i fem år til.
Takk for det fine tilbudet ditt,-
-men jeg vil ikke forIenge kontrakten din, mr Leroy.
Da jeg Ieide ut, visste jeg ikke hVa du skulle oppbevare...
-Du ViIle ikke høre om det. -Men jeg hadde ikke en anelse om-
-at du Ville sette de der...
-"Beholderne"? -Nei, det som er i dem.
-Helsefarlig avfalI? -Ja.
Du trenger ikke fjerne dem nå hvis de skal være her i én uke...
Jeg hadde regnet med et haIvt år, ifølge kontrakten.
-Jeg er Iei for det. -Jeg har plikter selv...
Tenker du Virkelig å gjøre dette?
Da må jeg skaffe en advokat og gjøre opp i retten.
-Du skal få tilbake pengene dine! -Jeg blåser i pengene.
Men vi har lagt ned mye arbeid på dette.
-Syns du ikke tanten din er urimelig? -Nei.
Jeg syns hun er fornuftig. Hvordan våger du å true med retten?
-Har du hørt om Vernon i Texas? -Nei.
Det var en by med kanskje 800 innbyggere.
Den var døende. De unge flyktet fra byen.
Firmaet mitt tilbød seg å bygge en park og en svømmehall-
-hVis Vi fikk bygge et avfalIsanIegg der.
De gikk med på det.
Vi vurderte plasseringen og planleggingen av systemet nøye-
-og brukte folk fra trakten når vi kunne.
Byen blomstrer og folk harjobb.
Man har et stort ansvar når man innleder noe sånt.
Overtar de som har profitt i tankene, er verken du eller din tante trygge.
lkke jeg heller. lngen.
Vi har hatt problemer i Vernon, men når feil oppdages, rettes de opp.
Durham sentrum holder på å dø.
Jeg sa til selskapet at byen trenger hjelp og de er veldig interessert.
De vil bare se hvordan innledningsfasen fungerer.
Jeg er ikke fienden din, miss Willa.
Det vil jeg ikke være.
Vi bIåser i advokater og rettssaler.
Gi meg én måned! La meg sende lasten Vi har og ta inn neste sending!
La meg snakke med byen om planene mine.
Ved månedens sIutt, om du da tror at jeg er en opportunistisk leieknekt,-
-så drarjeg herfra og dere kommer aldri til å høre fra meg igjen.
Jeg går til rommet Ved siden av, så får dere diskutere saken.
Si ifra når dere har bestemt dere.
-Si hVa jeg skal gjøre. -Nei, det er ditt lager.
Én måned er ikke så lang tid...
Blir du sint på meg om jeg lar ham bli én måned?
Nei.
-Syns du at jeg er sVak? -Nei, ikke det helIer.
Byen dør.
Husker du hVordan det var før? Hvor staselig den Var da du var jente?
Ja.
-TaIlene fra Vernon Var imponerende. -Ja.
Det imponerte meg.
Da larjeg ham bli i én måned.
-Du er enig? -Ja.
Mr Leroy?
Vi har bestemt at du skal få måneden din.
Takk. Dere vil ikke angre, det lover jeg.
-Ja? -Harris er her.
-Hadde du bedt ham komme innom? -Ja, det hadde jeg.
Han er i stuen.
Ok.
Det ble tatt siste året på high school, hva?
-Ja. -Du har ikke forandret deg så mye.
-Jo, det harjeg. -Men det syns ikke.
-Har ikke du forandret seg? -Jo, jeg antar det.
-Hvordan går det med juss-studiene? -Det er tøft.
-Hadde du tenkt å jobbe med det her? -Ja, det hadde jeg.
Harris, jeg flytter fra Durham. Jeg skal flytte til Atlanta.
-Hvorfor det? -Jeg har mine grunner.
Jeg skal fortelIe om dem en gang. Jeg vil be deg om en tjeneste:
Kjør meg til fIyplassen i morgen kveld.
-Når går flyet? -Klokken ni.
HVorfor kjører ikke foreIdrene dine deg?
Det vil de gjerne, men de er begge Veldig lei seg-
-og det bIir lettere om vi tar avskjed her.
-Kommer ikke dette ganske plutselig? -Jo, kanskje det.
-Når bestemte du deg for å dra? -l dag.
-HVorfor nettopp AtIanta? -Wiggins-tvillingene bor der.
De sa at det fins mange jobber og jeg kan bo hos dem til jeg får en.
Tenk om du ikke trives i Atlanta, da.
Da blirjeg ikke der.
Da prøverjeg Houston eller New Orleans.
Kjenner du noen der?
-Nei. -Tenk om du ikke trives der heller!
Da får jeg komme tilbake hit og finne en jobb.
lkke se sånn på meg. Du er verre enn mamma og Frank.
Har du aldri vilIet dra?
Du nøyer deg med hva som helst.
Jeg vedder at om du ikke...
-Glem det. -Hva tenkte du å si?
Jeg vil vite hva du hadde tenkt å si.
At om ikke moren din var avhengig av deg, ville du også dratt.
Hva er det for framtid for deg her som politi-
-med 30 000 doIlar i året? Bare tapere nøyer seg med det.
-Sier du at jeg er en taper? -Du er en taper om du blir her.
Takk for det.
Harris!
Jeg mente det ikke sånn.
Jeg får ringe deg senere.
-Har du fuIlt opp? -Ja, Vi skal frakte dem bort.
Neste sending skaI komme i morgen kveld.
-Er du opptatt her i kveld? -Nei.
Kan du spise middag hos miss Georgiana? Hun tenker å selge huset.
Det bIir siste sjanse til å Iage mat i huset. Hun blir glad om du kommer.
-Når? -Når passer det for deg?
Klokken seks?
Kan du bli med nårjeg treffer ordføreren og byrådet i morgen?
-Når? -Klokken sju.
Jeg kommer.
-HalIo? -Crosby her, fra meglerfirmaet.
-Hvordan står det til? -Bra. Unnskyld om jeg forstyrrer,-
-men jeg vilsnakke kort med din tante!
Det er til deg, tante!
-Ja? -Miss Georgiana?
Lucy Calhoun vil komme i morgen kveld. Hun er rik og kjenner huset.
-Hvorfor kommer hun ikke på dagtid? -Det var bare da hun kunne.
Ålreit. Takk.
En rik dame, som pleier å passere huset ofte...
Hun har mye penger og vil se på huset i morgen kveld.
-Når? -Klokken sju.
-Jeg er takknemlig om du er med. -Jeg viI gjerne,-
-men jeg bIir med mr Leroy på møte med byrådet kIokken sju.
Jeg hadde Vært deg eVig takknemlig om du kunne hjelpe meg med det.
Da gjørjeg vel det.
Du er veldig punktlig. Jeg kan ikke bli med deg i morgen kveld.
En rik dame skal komme og se på huset og hun kan bare i morgen kveld.
Tante vil ikke Være alene med dem, så jeg lovte å Være her.
Jeg forstår. Får jeg komme etter møtet og fortelIe hVordan det gikk?
Gjerne.
Mr Leroy, så hyggeIig at du kunne komme!
Det er kanskje siste gangen jeg lager mat i dette huset.
Kom inn, suppen er klar.
Hvis du setter deg på hederspIassen, så sitter vi på hver vår side av deg.
Takk.
-Det var utsøkt, miss Georgiana. -Takk skal du ha.
Skal du selge huset?
Ja.
UnnskyId meg... Unnskyld, unnskyld.
-Jeg burde kanskje gå etter henne. -Nei, jeg gjør det.
Tante er Iei seg for å måtte selge huset.
Hun bIe født her. Hun har aIdri bodd noe annet sted.
Det der Var faren hennes, farfaren min, James WiIford Carr.
-Er du også født her i huset? -Nei.
-Er du født i Durham? -Ja.
Georgiana er tanten min. Jeg giftet meg da jeg var 22-
-og bosatte meg i Texas.
-Er du født i Texas? -Ja.
-Har du famiIie der? -Nei. Mamma og pappa er døde.
Jeg har ingen søsken. Jeg er også skilt.
Jobben min er familien min, kanskje.
-Mr Leroy... -lkke si "mr Leroy" eller "mr Gus".
-Si "Gus". -Da sier vi det.
-Takk, WiIla. -lngen årsak, Gus.
-Gus? -Ja.
Glem det. Jeg spør om det senere.
Bekymrer du deg fremdeles for beholderne?
Ja. Jeg lurer på hvor sikre de er.
Hvis fulImektige Viser interesse, kan det gå Veldig fort.
-Det trorjeg sikkert. -Jeg Vil trenge en assistent.
Kan du anbefale noen?
-Helst noen som kjenner byen. -HVor gammeI?
En moden og påIitelige person som har interesse for det vi viI oppnå her.
Jeg kommer ikke på noen på strak arm.
Er du interessert?
Jøss, jeg...
Jeg vet ikke. Tanken slo meg aldri.
Jeg vil gjerne arbeide med deg.
Det er Veldig smigrende, men jeg vet ikke helt.
Jeg vet så lite om dette.
Men kan du tenke deg å overveie det?
Det skal jeg gjøre.
Når trenger du beskjed?
Jeg skal ikke gjøre det mer.
-Vi ses i morgen. -Kanskje det.
-Det skal bli regn i morgen. -Ja.
Harris...
-Jeg mente ikke... -Jeg Vet hva du mente.
Jeg er for føIsom for mitt eget beste.
Men jeg vil si en ting.
Jeg tror at vi begge er for følsomme.
-Ja? -Det er Crosby.
Hei, Crosby. Tenk, som det regner. Ja, du godeste...
Damen avlyste dessverre avtalen.
-Hun kan ikke komme i dette regnet. -Jeg forstår.
-Jeg ber om unnskyldning. -Men hun er interessert?
Ja, det er hun helt klart.
Vel. Takk for at du ringte.
Det Var Crosby. Den kvinnelige kjøperen avlyste.
Hun våget seg ikke ut i regnet.
Men ifølge ham er hun fremdeles interessert.
For en skuffelse!
Hvorfor ta sjansen på å fly i kveId? Kan hun ikke vente til i morgen?
Nei, hun er fast bestemt på å dra.
-Hva om flyet bIir innstilt? -Da tar hun bussen.
Gud, så sta hun er!
-Du har gjort henne sta. -Du også.
-Hvorfor kan ikke vi kjøre henne? -Hun Vil si adjø til oss her.
-Jeg ViI saVne henne! -Kom igjen, Miriam...
Vær så snill...
Harris er her.
Stig på.
-God kveld. -Mary, Harris er her!
-Hjelp henne med bagasjen. -Ja, Visst.
Ble du forundret da du hørte at hun skal dra?
Ja, det bIe jeg.
-Ring når du kommer til Atlanta! -Ja.
Jeg er glad i dere begge to.
For en grusom kveId!
Ja.
Nå har de dratt.
Hun er på vei.
Gus Leroy. Ja, mr Bob.
Jeg sørget for at de begynte å frakte tidIig på grunn aV regnet.
Det hadde ikke begynt å regne da de reiste fra Louisiana.
Ja, det regner nå. Jeg holder deg informert.
Takk for at dere kom hit i regnet, på så kort varsel,-
-men jeg syntes at det var viktig for vår bys fortsette velstand-
- at vi hører på hva mannen har å si. -Hvor er han?
Han kommer straks. Han skal forkIare hvem han er,-
-hvorfor han ViI komme hit, og hva han tror han kan gjøre for byen.
Så fin du er! Har du badet?
Ja, det føles mye bedre nå.
Hvor lenge tror du møtet Varer?
Aner ikke. lkke mer enn én time, antar jeg.
Hva om de sier at han ikke kan bygge anlegg her, da?
Tror du at han Iikevel kan leie Iageret mitt i fem år?
Jeg har begynt å uroe meg for det.
-Jeg tror ikke de takker nei. -Han burde komme snart.
Han må kanskje bIi og prate med foIk.
-Tror du jeg finner en huskjøper? -Jeg tror det.
-Crosby er overbeVist om det. -Han burde jo vite det.
Crosby sier at mange kunder kan betale mye penger for et hus-
-for så å rive det og bygge et nytt.
Hører du etter?
-Unnskyld jeg tenkte på Gus og møtet. -Hvem er Gus?
Er det mr Leroy?
-Ja. -Hvorfor kaller du ham "Gus"?
Han ba meg gjøre det.
Er du interessert i ham, WiIla?
-Hva mener du med "interessert"? -Jeg mener interessert.
Jeg vet ikke.
-Mener du at du ikke vet det? -Jeg mener at jeg ikke Vet det.
Jo, det gjørjeg. Det erjeg.
Er han interessert i deg?
Jeg vet ikke.
Jeg tror han er det.
Jeg håper det.
Frank syns at det er dumt å fly i dette været.
Men han VilIe syns det selV om soIen skinte.
-Han er stefaren min. -Ja...
Det visste jeg.
Jeg kjente aIdri min egentlige far.
Mamma sier at han er død nå.
Jeg kunne ikke hatt en bedre pappa enn Frank.
Hvor gammel var du da faren din døde?
Fem.
-Husker du ham? -Jeg tror det, men vet ikke heIt.
Ble du oppkalt etter ham?
Nei, broren min Pete ble oppkalt etter ham.
-Hvor er Pete, egentlig? -Jeg vet ikke.
Pete er en landstryker. lblant hører han ikke aV seg på ett år.
Så får Vi et breV elIer et kort der det står at han saVner oss.
Mary...
Ja, Harris?
Jeg eIsker deg.
Det harjeg alItid gjort.
Jeg eIsker deg også.
Det harjeg alItid gjort.
Jeg skal snakke om favorittemaet mitt: Å håndtere avfallet vårt.
Først skal jeg si at jeg jobber for EnVironmental Services Corporation.
Vi har kontorer i Houston og San Antonio og et anIegg i Vernon.
De ønsket oss velkommen.
Enkelte av dere vet at Vi kom hit da vi fikk leie Georgiana Carrs lager-
-som oppbeVaringssted for beholdere med helsefarlig avfaIl.
Jeg har sittet her så mange dager og kvelder og hørt på regnet.
Jeg begynner å Venne meg til tanken på at min tid her nesten er oVer.
Vi henter avfaIl til anIegget vårt i Vernon fra hele USA.
Der forvandIes giftig avfalI, slik at det til sIutt kan oppbevares trygt.
Etter hvert vil vi bygge et lignende anlegg her i Durham.
Jeg har Vært med på bryllup i dette rommet-
-og begravelser som har begynt her.
Moren og faren din giftet seg i dette rommet.
Jeg var første brudepike.
Jeg vet at spørsmålet dere aIle stiIler dere, er om det er trygt.
Jeg vil først minne om at vi leVer i atomalderen med alt det innebærer.
lngen av husene på disse bildene eksisterer fortsatt.
En atombombe er helt ufarIig med mindre den ikke detoneres.
Forurenset, giftig eller radioaktivt avfaIl er ufarlig-
-om det håndteres riktig.
Som et bevis på vår takknemlighet oVerfor Vernon,-
-har vi hjulpet dem å bygge en ny park-
-og en svømmehall for å Vise vår begeistring.
De har nesten fulI sysselsetting.
Og selVe Durham er halvveis ødeIagt.
Hvor tok alle husene veien?
Hvor tok byen veien?
Jeg sier som til folk i Vernon: Jeg ser aldri bakover, men framover.
Nødstilfelle 1183. Lekkasje. Alle enheter, rapporter.
-Hva handler det om? -Unnskyld, men jeg må sjekke.
Bil 104 begir seg til stedet.
Jeg ble imponert av det jeg nettopp hørte.
Jeg anbefaler at vi hører av oss til passende personer i Vernon-
-og forklarer at vi er interessert.
Rekk opp hånden, aIle som er enig med Shirley.
-Bli her, Mary. -Jeg Vil ikke. Jeg Vil bli med deg.
Ålreit. Men hold deg på trygg aVstand.
-Var du Ved ulykkesstedet? -Nei, jeg har bare fått rapport.
-Kjører du så fort det går? -Ja.
Er alt som det skal med dere?!
Ingen ble drept. Jeg takker Gud for det.
De fraktet heIsefarIig avfall. Kall på spesialstyrken fra Raleigh!
Det er noen skadde som må tas hånd om.
Herregud!
-Mr Leroy... -Ja?
Vil du vite hva som skjedde med beholderne?
Spesialstyrken fra Raleigh har inspisert dem.
De er heIe.
De vil flytte dem til lageret straks. Det står vel tomt?
Ja.
-Har du folk som kan flytte dem? -Ja. Vi ringte formennene dine.
De leide inn personaIe som laster og frakter beholderne til Iageret.
-Da trengs jeg vel ikke her. -Nei.
lkke egentlig.
-Da er vi framme. -Takk.
-Ta vare på deg selv. -l like måte.
Takk.
Hei.
Jeg er Iei for at ulykken skjedde.
Jeg får kanskje sparken.
Hadde noen dødd, eller beholderne var blitt skadet, så viIle jeg blitt det.
Jeg har blitt anklaget for forsømmelse.
SeIskapet beslutter senere i dag om jeg får bli.
Jeg bekIager.
Det var en mann der hjemme...
Han leide et rom på et hoteIl.
Jeg var avisbud og pleide å levere avisen til ham.
Han åpnet døren akkurat nok til å kunne stikke hånden ut etter aVisen.
Han forlot aldri rommet.
Han spiste aIle måltidene sine der også.
Han var med på en uIykke som ung.
lngen husket hva som hadde hendt.
Men han Våget ikke å forlate rommet aV frykt for enda en ulykke.
Det som skjedde i går kveld, har gjort meg redd for ulykker.
Jeg bekymrer meg for at ulykker kan Være dødelige.
Du skulle ha sett hva som skjedde med Iastebilene i ulykken.
Hva som kunne ha hendt med beholderne.
Hvordan stifter man lover mot ulykker?
Tenk om bare en eneste behoIder hadde gått i stykker...
Du Vet hva som VilIe skje.
Jeg vil si opp.
Jeg er Iei av å være cheerleader.
Jeg skal bli sannhetssier.
Sannheten er at uIykker inntreffer.
RegnfuIle dager, soIfyIte dager... Det uVentede inntreffer.
Det må jeg fortelle tanten din.
Mr Leroy...
WilIa har sikkert sagt hvor bekymret vi var for det som skjedde.
-Ja. -Crosbys kunde skaI kjøpe huset mitt!
Hun heter Lucy Calhoun. Vi skreV kontrakt og jeg har fått depositumet.
Og hun er herlig. Det føIes som om jeg har kjent henne hele livet.
Og hun sa noe veIdig søtt:
At vi møttes på en så harmonisk måte,-
-gjorde at hun var oVerbeVist om at det var Guds Verk.
-lkke bare en uIykke? -Virkelig ikke.
Jeg hadde aldri tenkt på det om ikke kjære Lucy Calhoun hadde sagt det.
Se, solen kommer fram.
Regnet er borte!
For en herlig dag det blir!
Denne byen, liksom mange i USA, er inne i en vanskelig periode.
En by er tross alt bare en masse hus.
Innbyggernes skjebne, besluttsomhet og tro styrer dens håp og drømmer.
Framtiden som er ganske usikker, kan være skremmende eller løfterik.
Alt avhenger av hvordan man ser det.
Oversettelse: Bente Eie www.primetext.tv